Коли розпочалась Друга Світова Війна...
...багато людей в окупованій Європі спрямували свої погляди з надією, або з відчаєм...
...до свободи, яка панувала в Америці.
Лісабон став одним з найбільших переправочних пунктів.
Але не кожний міг дістатися в Лісабон звичайним шляхом.
І тоді з'являлись тяжкі обхідні шляхи біженців.
Із Парижа до Марселя.
Через Середземне море до Орана.
Далі потягом або на машині, або пішки по кордону Африки...
...в Касабланку.
Тут, щасливці, за гроші, або завдяки випадку долі...
...можуть отримати виїзну візу і поспішити у Лісабон.
І від Лісабона до Нового Світу.
Але інші чекають в Касабланці.
І чекають...
...й чекають...
...й чекають.
"До всіх офіцерів:
Двоє німецьких посильних, що перевозили офіційні документи, були вбиті у потязі з Орана.
Вбивця і можливі спільники прямують у Касабланку.
Затримувати кожного, хто схожий за описом і обшукувати на наявність крадених документів.
Важливо."
Пред'явіть ваші документи.
У мене їх з собою немає.
У такому випадку вам доведеться пройти з нами.
Заждіть можливо, я... Так. Ось вони.
Термін дії цих документів закінчився три тижні тому. Ви повинні піти з нами.
Стій!
- Що відбувається? - Я не знаю, моя люба.
- Мосьє і мадам, даруйте. - Ви що не чули?
- Ми мало що чули. - А зрозуміли, ще менше.
Було знайдено мертвими двох німецьких кур'єрів.
Це звичайна облава на біженців, лібералів...
...і чарівних дівчат, для префекта поліції, містера Рено.
На жаль, разом з біженцями, Касабланку заполонили покидьки з усієї Європи.
Щоб отримати візу, деякі чекають роками.
Прошу, мосьє, будьте на сторожі.
Це місце повне грабіжників.
Грабіжники скрізь. Скрізь.
- Дякую. Дуже дякую. - Вони повсюду.
- На все добре, мосьє. - На все добре, мадам.
- На все добре.
Такий потішний чолов'яга.
Офіціанте.
- Як нерозумно з мого боку. - Що, любий?
Я забув свій гаманець у готелі.
Можливо, завтра ми вже будемо в літаку.
"У Ріка" Американський клуб
- Струнко!
Хай, Гітлер!
Приємно вас бачити, майоре Штрассере.
Дякую, дякую вам.
Дозвольте відрекомендувати вам капітана Рено, префекта поліції в Касабланці.
Майор Штрассер.
Неокупована Франція вітає вас в Касабланці.
Дякую, радий тут бути.
Майоре Штрассере, це мій помічник, лейтенант Кассель.
- Капітан Тонеллі, італійська служба. - Дуже приємно.
Клімат Касабланки вам може здатися, дещо спекотним.
Ми, німці, маємо звикати до всіх кліматів, від Росії до Сахари.
- Та це стосується не лише погоди. - А чого ще, шановний майоре?
Як просувається розслідування вбивства? Що вже з'ясовано?
Мої люди затримують вдвічі більше підозрюваних, ніж зазвичай.
- Але ми знаємо, хто вбивця. - Чудово. Він заарештований?
Сьогодні він буде у "Ріка". Всі приходять у "Рік".
Я вже чув про цей нічний клуб. А також про містера Ріка.
Все чекаю і чекаю.
Я ніколи не виберуся звідси.
Я помру в Касабланці.
Можна хоча б трохи більшу ціну, будь ласка?
Вибачте мадам, але діаманти нелегко штовхнути на ринку.
Ці діаманти скрізь. Двісті сорок доларів.
Гаразд.
Вантажівки чекають. Люди чекають. Усе...
Риболовецький човен "Сантьяго".
Він відправляється завтра о першій ночі з пристані.
Дякую вам.
І принесіть 15 000 франків готівкою.
Не забудьте, готівкою.
На здоров'я. Пий до дна.
За ваше здоров'я!
- Відчиняй, Абдуле. - Слухаюсь, професоре.
- Офіціанте? - Так, мадам?
Спитайте Ріка, чи не згодиться він з нами випити?
Мадам, він ніколи не п'є з клієнтами. Ніколи. Я цього ніколи не бачив.
І чому власники ресторанів такі пихаті?
Може, ви передасте йому, що я керую другим найбільшим банком Амстердама...
Другим найбільшим? Це не вразить Ріка.
Провідний банкір Амстердама, зараз працює у нас головним кондитером.
Ми дуже на це сподівались.
А його батько посильний.
Добре!
- Мосьє.
Пробачте мені.
Мені дуже шкода, сер. Це приватне місце.
Яке нахабство! Думаєте, я не знаю, що там гральна зала?
Як ви смієте мене не впустити!
У чому справа?
Я був у всіх гральних залах від Гонолулу до Берліна.
І якщо ви думаєте, що виставите мене з такого бару, як ваш, то ви глибоко помиляєтесь!
Вибачте мене, будь ласка.
Привіт, Ріку.
Вашої готівки вистачить лише на випивку.
Що? Ви хоч знаєте, хто я?
Знаю. Вам пощастило, бар відкритий для вас.
Це обурливо! Я повідомлю про це в анґріф!
Дивлячись на тебе зараз, можна подумати, ти робив це усе своє життя.
- З чого ти взяв, що я цим не займався? - Ні з чого.
- Але коли ти вперше з'явився у Касабланці, я подумав... - Що ти подумав?
Яке я маю право думати?
Дозволиш?
Кепсько вийшло з тими двома німецькими посильними.
Їм пощастило. Ще вчора вони були просто клерками,
а сьогодні почесними загиблими.
Ріку, ти дуже цинічна людина. Вибач, що я кажу так.
Я тобі пробачаю. Дякую.
- Вип'єш зі мною? - Ні.
Забув, що ти ніколи не п'єш з.. Повторіть, будь ласка.
Ти зневажаєш мене, чи не так?
Якщо в тебе склалось таке враження, то напевно, так воно і є.
Але чому?
Тобі не подобається те, чим я займаюсь?
Але подумай про нещасних біженців,
що згниють в цьому місті, якщо я їм не допоможу.
Не так вже й погано. З власних джерел я забезпечую їх виїзними візами.
Але за які гроші, Угарте. За які гроші.
Подумай про тих бідолах, яким не по кишені капітан Рено.
Для них я дістаю візи за півціни. Хіба я паразитую на суспільстві?
Я не проти паразитів. Я не терплю бариг.
Після сьогоднішнього вечора я зав'язую з бізнесом.
Я нарешті поїду з цієї Касабланки.
І кого ж ти підкупив заради візи? Рено чи себе?
Себе. Як виявилось, себе легше підкупити.
Подивись, Ріку.
Ти знаєш, що це?
Те, чого навіть ти, ніколи не бачив.
Супровідні листи підписані самим генералом Шарлем де Голлем.
Їх неможливо відкликати. Навіть жодних запитань.
Хвилинку.
Сьогодні я продам їх, за силу силенну грошей.
А потім, адіос, Касабланка.
Знаєш Ріку, в мене багато друзів в Касабланці, але тільки тому, що ти зневажаєш мене...
...ти єдина людина, якій я можу довіряти.
Ти можеш взяти їх на зберігання? Будь ласка.
- На скільки? - Можливо годинку, можливо трохи довше.
Але не на цілу ніч.
За це не хвилюйся. Будь ласка, збережи їх для мене.
Дякую. Я знав, що можу довіритися тобі.
Офіціанте, я на декого чекаю.
Якщо хтось запитає про мене, я буду тут.
- Так, мосьє.
Ріку...
...сподіваюся, тепер я на тебе справив більше враження.
З твого дозволу, я випробую свою вдачу, зіграю в рулетку.
Хвилинку.
До мене дійшли чутки, що ті німецькі посильні перевозили супровідні листи.
Я теж це чув.
- Бідолахи. - Твоя правда, Угарте.
Тепер я дійсно вражений.
- Привіт, Ріку. - Привіт, Феррарі.
Як твої справи у "Блу Перроті?"
- Добре, та я б хотів купити твій клуб. - Він не продається.
- Ти ще не чув мою пропозицію. - Він не продається, що б ти не запропонував.
- Що ти хочеш за Сема? - Я не торгую людьми.
Шкода, це основний товар Касабланки.
На чорному ринку, ми б заробили цілий статок, лише на біженцях.
Займася своїм бізнесом, а я подбаю про свій.
Гадаю, треба спитати у Сема. Можливо він не проти змін.
Так, гадаю варто спитати.
Ріку, коли ти нарешті збагнеш, що у цьому світі...
політика ізоляції - не найкращий варіант.
Семе, Феррарі хоче, щоб ти працював на нього у "Блу Перроті."
Мені й тут непогано.
- Він платитиме тобі вдвічі більше. - Але в мене й так немає часу, щоб витрачати зароблені гроші.
Вибач.
З особистого запасу боса. Тому що я люблю тебе, Івон.
Замовкни.
Добре. Лише заради тебе, я замовкну. Тому що я люблю тебе, Івон.
Мосьє Ріку. Мосьє Ріку.
Якісь німці дали цей чек. Він підходить?
Де ти був минулого вечора?
Це було так давно, я вже й не пригадаю.
- Ми сьогодні побачимось? - Я не будую такі далекоглядні плани.
Налий мені ще одну.
- Сашко, їй досить. - Сашко, не слухай його. Наливай.
Івон, я люблю тебе, але він платить мені.
- Ріку, мені набридло, що ти постійно... - Сашко... виклич таксі.
- Одягай пальто. - Забери свої руки!
Ти йдеш додому. Ти забагато випила.
Гей, таксі!
Хто ти такий, щоб виштовхувати мене?
Якою же я ідіоткою була, що закохалась у такого чоловіка.
- Підеш із Сашком. Прослідкуєш, щоб вона потрапила додому. - Так, босе.
І повертайся.
Так, босе.
- Привіт, Ріку. - Привіт, Луї.
Безглуздо отак відштовхувати жінок.
Бо одного дня не буде кого відштовхувати.
Думаю, мені треба навідати Івон. Може, застану її пригніченою.
Коли справа стосується жінок, ти справжній демократ.
Якщо він встигне вставити, хоч слово, це буде перемога Італії.
Літак у Лісабон.
Хотів би зараз там бути?
Навіщо? Що такого у Лісабоні?
Корабель до Америки.
Я міркував, чому ти не повертаєшся до Америки.
Переховуєшся з коштами церкви? Втік з дружиною сенатора?
Мені більше подобається варіант, що ти скоїв вбивство. Це говорить у мені романтик.
Всього потрошку.
Що привело тебе у Касабланку?
Здоров'я. Я приїхав сюди на лікування водами.
Водами? Якими водами? Ми у пустелі.
У мене була невірна інформація.
Перепрошую, мосьє Ріку.
Джентельмен виграв 20 000 франків....
...і касиру потрібні гроші.
- Я дам зі свого сейфа. - Мені шкода, ви ж знаєте...
Не хвилюйся, Емілю. Усі помиляються.
Мені дуже шкода.
Ріку, cьогодні тут станеться дещо цікаве. Арешт у твоєму клубі.
- Знову? - Це незвичайний арешт.
Вбивця, не менше.
Якщо думаєш попередити його, - не варто. Йому не втекти.
- Я не ризикуватиму, невідомо для кого. - Мудре рішення.
Нам не вдалось арештувати його у "Блу Перроті."
Не зважаючи на моє відношення до тебе, ми влаштуємо засідку тут.
Це розважить твоїх клієнтів.
У нас вистачає розваг.
Ріку, сьогодні ми чекаємо на важливого гостя. Майора Штрассера із Третього Рейху.
Ми хочемо, щоб він побачив арешт, як демонстрацію нашої ефективної праці.
Зрозуміло. А що Штрассер тут забув?
Він же не прилетів до Касабланки лише для того, щоб стати свідком твоєї ефективної праці.
- Мабуть, ні. - Ось, тримай.
- Цього більше не трапиться. - Не хвилюйся.
Луї, у тебе щось на думці. Може, поділишся?
А ти спостережливий!
Ріку, хочу дати тобі пораду.
Правда?
- Бренді? - Дякую.
Ріку, у твоєму клубі продаються виїзні візи, та ми знаємо, що ти їх не продаєш.
Ось чому ми й досі тебе не закрили.
Я думав, це через те, що я дозволив тобі вигравати у рулетку.
Це ще одна причина.
Є чоловік, який прибув сюди на шляху до Америки.
Він пропонує чималі гроші за візу.
- Як його звати? - Віктор Лазло.
Віктор Лазло?
Ріку, вперше бачу тебе враженим.
Йому вдалося вразити півсвіту.
І мій обов'язок, щоб він не вразив іншу половину.
Ріку, Лазло не повинен дістатися Америки. Він залишиться у Касабланці.
Цікво буде подивитись, як він це влаштує.
Що влаштує?
Свою втечу.
- Але ж я щойно сказав тобі. - Припини.
Він втік із концтабору. Нацисти переслідували його по всій Європі.
Це кінець переслідуванню.
- 20 тисяч франків кажуть, що ні. - Це серйозна пропозиція?
Я щойно заплатив 20. Хотів би їх повернути.
Ставлю 10. Я лише бідний, корумпований чиновник.
- Добре. - Чудово.
Неважливо, який він кмітливий, йому все одно потрібна віза. Або, скажімо так, дві.
- Чому дві? - Він подорожує з леді.
- Він візьме одну. - Не думаю. Ти не бачив її.
Якщо він не залишив її в Марселі чи Орані...
...він не залишить її в Касабланці.
Може, він не такий романтик, як ти.
Це не важливо. Для нього виїздної візи не існує.
З чого ти взагалі вирішив, що я можу допомогти Лазло з втечею?
Ріку, я підозрюю, що під цією цинічною маскою...
...ти дуже сентементальна людина.
Можеш сміятися, якщо хочеш. Я знаю про твоє минуле.
Дозволь нагадати тобі, лише два випадки.
В 1935-ому, ти постачав зброю до Ефіопії.
В 1936-ому, ти воював в Іспанії на стороні республіканців.
В обох випадках мені добряче заплатили.
Переможці запалатили б тобі набагато більше.
Можливо.
Що ж, здається ти остаточно вирішив залишити Лазло тут.
Я отримав наказ.
Зрозуміло, інакше Гестапо дасть прочухана.
Ріку, ти переоцінюєш вплив Гестапо.
Я не втручаюся в їхні справи, вони не втручаються в мої.
У Касабланці я господар своєї долі.
- Я... - Сер, майор Штрассер тут.
- Що ти казав? - Перепрошую.
Карле, для майора Штрассера найкращий столик, поблизу з дамами.
Я вже запропонував йому найкраще місце...
оскільки він німець ми обслугуємо його якнайкраще.
- Візьміть його тихенько. - По два охоронці біля кожного виходу.
- Так, сер!
- Сер, усе готово. - Починайте.
- Доброго вечора, джентельмени. - Доброго вечора, капітане.
- Не хочете приєднатися? - Дякую.
Я дуже радий вас бачити, тут майоре.
Шампанське і баночку ікри.
Дозвольте порекомендувати Вдова Кліко 26-року? Гарне французьке вино.
Дякую.
Дуже добре, сер.
- Дуже цікавий клуб. - Особливо сьогодні, майоре.
Через кілька хвилин, ви станете свідком арешту чоловіка, що вбив ваших посильних.
Я на менше й не сподівався, капітане.
- Мосьє Угарте.
- Так?
- Ви не пройдете з нами? - Звісно.
Дозволите, я спершу обміняю виграш?
Пощастило. Дві тисячі, будь ласка.
Дві тисячі.
Дякую вам.
Ріку, допоможи мені.
- Не будь дурнем. Тобі не вибратися. - Ріку, сховай мене! Ріку, ти повинен мені допомогти!
Зроби щось!
Ріку! Ріку!
Відмінно, капітане.
Ріку, коли вони прийдуть по мене, сподіваюся, що від тебе буде більше користі.
Я не збираюсь ризикувати через будь-кого.
Шановні гості, вибачте за цей безлад, уже все гаразд.
Сідайте і розважайтесь. Давай, Семе.
Ріку!
Це майор Генріх Штрассер з Третього Рейху.
- Добрий вечір, містере Ріку. - Вечір добрий.
Ти вже знаєш містера Гайнца з Третього Рейху.
Будь ласка, приєднуйтесь до нас, містере Ріку.
Ріку, e нас сьогодні почесний гість.
Саме завдяки майору Штрассеру, Третій Рейх отримав свою репутацію.
Ви кажете "Третій Рейх" наче впевнені, що будуть й інші.
Майоре, особисто я готовий до будь-якого варіанту.
Не заперечуєте, якщо я задам кілька питань?
- Це не офіційно. - Та хоч офіційно, якщо бажаєте.
- Хто ви за національністю? - П'яниця.
Це робить Ріка - громадянином цілого світу.
Я народився в Нью-Йорку, якщо це вам допоможе.
Я знаю, ви приїхали сюди з окупованого Парижа.
Це не таємниця.
Чи належите ви до тих людей, що не можуть уявити німців в їхньому любому Парижі?
Ососбисто для мене Париж не любий.
Чи можете ви уявити нас в Лондоні?
Запитаєте мене це, коли дістанетесь туди.
- Дипломат! - А як щодо Нью-Йорка?
Майоре, в Нью-Йорку є такі райони, в які б я не радив вам вторгатися.
- Як ви думаєте, хто виграє війну? - Не маю жодного уявлення.
Рік притримується нейтралітету абсолютно у всьому,
це навіть і жінок стосується.
Та ви не завжди були таким байдужим і обачним.
Ми маємо ваше повне досьє.
"Річард Блейн, американець, 37 років. Не може повернутись в свою країну..."
З незрозумілих причин. Ми знаємо, чим ви займались в Парижі містере Блейне
і чому його покинули. Не хвилюйтесь, це залишиться між нами.
В мене справді карі очі?
Пробачте за мою допитливість, містере Блейне.
Справа у тім, що до Касабланки прибув ворог Рейху.
І ми перевіряємо кожного, хто може стати нам у нагоді.
Мій інтерес щодо того, чи Лазло залишиться, чи поїде, чисто спортивний.
В такому випадку, ви не симпатизуєте лисиці?
Не зовсім. Але гончого пса теж можна зрозуміти.
Поки ми не прийшли в Прагу, Лазло
публікував огидну брехню в місцевих газетах.
І навіть після цього, він продовжував друкувати голослівні листівки в підвалі.
Звісно, треба відмітити, він надзвичайно хоробрий.
Він розумний. Тричі він вислизав з наших рук.
У Парижі він продовжив свою діяльність. Ми маємо намір більше не допустити цього.
Перепрошую, джентельмени . Ваша справа - політика, а моя - утримувати клуб.
Усього найкращого, містере Блейне.
Бачите, майоре? Вам не слід хвилюватися за Ріка.
Можливо.
Так, мосьє.
- Я замовляв столик. Віктор Лазло. - Так, мосьє Лазло. Прошу сюди.
Два лікера, будь ласка. Так, мосьє.
Я не бачу нікого, хто підходить під опис Угарте.
Вікторе, у мене таке відчуття, що нам не слід тут залишатись.
Якщо ми так одразу й підемо, то лише привернемо до себе увагу.
Можливо, він у іншій частині клуба.
Перепрошую, але ви схожі на пару, що прямує в Америку.
Там ви зможете продати цей перстень. Я змушений продавати його за заниженою ціною.
- Дякую, але... - Можливо для леді?
Цей перстень - неповторний.
Так, я дуже зацікавлений.
Добре.
Ваше ім'я?
Берґер, норвежець. До ваших послуг.
Вікторе.
Я буду чекати вас у барі пізніше.
Нам не потрібен перстень, але дякую, що показали.
- Така вигідна пропзиція. Це ваше остаточне рішення? - Вибачте, так.
- Мосьє Лазло, я не помиляюсь? - Так, це я.
Капітан Рено, перфект поліції.
Що ви хочете?
Привітати вас у Касабланці і побажати приємного перебування.
Не часто у нас бувають такі відомі відвідувачі.
Дякую. Сподіваюсь, ви пробачите мені, капітане.
Теперішній французький уряд не завжди був таким люб'язним.
Дозвольте відрекомендувати міс Ільзу Лунд.
Мені казали, що ви найгарніша жінка, що колись відвідувала Касабланку.
Це велике применшення.
Ви дуже люб'язні.
- Не приєнаєтесь до нас? - З вашого дозволу.
Емілю, найкращу пляшку шампанського, будь ласка. За мій рахунок.
Це така гра. Вони записують на мій рахунок, а я його розриваю. Дуже зручно.
Капітане, хлопець, що грає на піаніно ...
Я вже десь бачила його.
- Сем? - Так.
Він приїхав із Парижа з Ріком.
Рік? Хто він такий?
- Ви "У Ріка". Рік - він... - Він... що?
Мадемуазель, він такий чоловік, що був би я
недосвідченою в амурних справах жінкою, то закохався б у Ріка.
Але що я за дурень, розповідати про іншого чоловіка такій вродливій жінці.
Пробачте мені.
Майоре.
Мадемуазель Лунд і мосье Лазло, дозвольте відрекомендувати вам майора Штрассера.
Як поживаєте?
Я давно чекав на цю зустріч.
Гадаю, ви пробачите мою непривітність.
Розумієте, майоре Штрассере, я чехословак.
Ви були чехословаком. Тепер ви громадянин Третього Рейху.
Я не прийму цей привілей. Крім того, я зараз на французькій території.
Я б хотів обговорити деякі питання, що виникли...
через вашу присутність на Французькій землі.
Не думаю, що зараз слушний час і місце.
Тоді ми призначимо інші час та місце.
Завтра о десятій у кабінеті префекта.
З мадемуазель.
Капітане Рено, я знаходжуся під вашою юрисдикцією.
Ви наказуєте мені прийти у ваш офіс?
Скоріше прошу. Це набагато приємніше слово.
Дуже добре.
Мадемуазель. Мадемуазель.
Дуже розумний тактичний відступ, майоре.
Цього разу вони дійсно хочуть спинити мене.
Вікторе, я боюся за тебе.
Ми і раніше були в складних ситуаціях, правда ж?
Мені треба з'ясувати, що відомо Берґеру.
- Будь обережним. - Буду. Не хвилюйся.
Містере Берґер, перстень. Можна мені ще раз глянути?
- Мосьє? - Коктейль Шампань, будь ласка.
Я впізнав вас з фотографій у газетах.
У канцтаборі я, може, трохи схуднув.
Я п'ять разів читав, що вас убили у п'яти місцях.
Як бачите, щоразу це було правдою.
Дякувати Богу, я знайшов вас, Берґере.
Я шукаю чоловіка на ім'я Угарт. Він має допомогти мені.
Угарт вже не в змозі допомогти й собі.
Його арештували за вбивство.
Він був заарештований сьогодні вночі.
Зрозуміло.
Але ми ще досі вільні і зробимо все, що в наших силах. Ми організовані.
У підпіллі, як і будь-де.
Завтра вночі буде зібрання в "Клубі де Руа".
Якщо ви прийдете...
Ви не могли б попросити піаніста підійти сюди?
Звичайно, мадемуазель.
- Берґере, як ваші ювелірні справи? - Та не дуже. Чек, будь ласка.
Шкода, що вас не було тут раніше, містере Лазло.
У нас тут було весело, так, Берґере?
Так. Перепрошую, джентельмени.
- І мій рахунок. - Ні. Два шампанського. Прошу.
Так, сер.
- Привіт, Семе. - Доброго вечора, місс Ільзо.
Я й не сподівався коли-небудь вас побачити.
Давно не бачились.
Так, мадам. Багато води сплило з того часу.
- Щось зі старих пісень, Семе. - Так, мадам.
Де Рік?
Не знаю. Я не бачив його всю ніч.
Коли він повернеться?
Сьогодні вже ні. Він не прийде.
Він пішов додому.
Він завжди йде так рано спати?
Ніколи. Але в нього дівчина в "Блу Перрот".
Постійно туди ходить.
Семе, раніше ти обманював краще.
Міс Ільзо, залиште його. Ви не принесете йому щастя.
Зіграй ще раз, Семе. Заради старих часів.
Я не знаю про що ви, міс Ільзо.
Зіграй, Семе.
Зіграй "Час минає".
Не пам'ятаю такої. Пам'ять вже не та.
Я наспіваю її для тебе.
Заспівай, Семе.
Семе, я наче казав тобі ніколи не грати...
Ви питали про Ріка і ось він. Мадемуазель, дозвольте представити...
- Привіт, Ільзо. - Привіт, Ріку.
Мадемуазель, ви вже знайомі з Ріком? То, напевно, ви знаєте...
Це містер Лазло.
- Доброго вечора. - Доброго вечора.
Усі в Касабланці тільки й говорять про Ріка.
А про Віктора Лазло говорять усюди.
- Вип'єте з нами? - Рік ніколи...
Залюбки.
Що ж! Традицію зруйновано. Емілю?
Цікавий клуб. Маю вас поздоровити.
- І я вас поздоровляю. - З чим?
З вашою роботою.
Дякую. Я стараюсь.
Усі стараються. А ви досягли успіху.
Ніяк вас двох не зрозумію. Вона так цікавилась тобою раніше,
що я навіть дещо приревнував.
Я не була впевнена чи ти той самий.
- Останній раз ми зустрічались... - В готелі "Ла Белла Роа"
Як мило. Ти пам'ятаєш.
У день коли німці увійшли в Париж.
Такий день тяжко забути.
Я пам'ятаю кожну дрібницю. Німці - одягнені в сіре, а ти в - блакитне.
Так. Я заховала подалі ту сукню.
Я одягну її знову, коли німці підуть з Парижа.
Ріку, сьогодні ти товариський.
Гадаю, за це ми маємо дякувати вам, мадемуазель.
Ільзо, не хотів казати, та вже пізня година.
Так і є. У Касабланці діє комендантська година..
Але вона не поширюється на шефа поліції, який може й випити чарочку.
Сподівась, ми не надто зловживали вашою гостинністю.
- Ваш чек, сер. - Дозвольте мені... - Я пригощаю.
Ще одну традицію зруйновано. Це був дуже цікавий вечір.
Я викличу вам таксі. Економія пального, пізня година...
- Ми ще завітаємо. - Завжди будь ласка.
- Передай "до побачення" Сему. - Добре.
Усе-таки ніхто в світі...
не грає "Час минає" краще за Сема.
Він вже давненько її не грав.
На добраніч.
Непростий чоловік цей Рік. Який у нього характер?
Важко сказати, хоч і часто бачила його у Парижі.
- Завтра о десятій в кабінеті префекта. - Неодмінно.
На добраніч.
- Босе?
- Так?
- Ви збираєтесь йти спати? - Не зараз.
- А ви збираєтесь зробити це у найближчому майбутньому? - Ні.
- Ви коли-небудь ляжете? - Ні!
Я також не спатиму.
Добре, тоді випий.
- Я не питиму. - Ну, тоді не пий.
Босе, ходімо звідси.
Ні. Я чекаю на леді.
Будь ласка, босе, ходімо. Вона не принесе нічого, окрім нових проблем.
Я знаю, вона повернеться.
Ми сядемо в таксі і кружлятимемо цілу ніч.
Нап'ємося і не з'являтимемось, доки вона не поїде.
Годі базікати і йди додому, гаразд?
Ні, сер. Я залишусь тут.
Вони схопили Угарта, а потім з'явилася вона.
Ось як все відбувається. Один йде, інший приходить.
- Семе. - Так, босе.
Якщо в Касабланці зараз грудень 1941 рік, котра година зараз в Нью-Йорку?
Що?
Мій годинник зупинився.
Я певен, що Нью-Йорк зараз спить.
Я певен, що зараз спить уся Америка.
З усіх клубів в усіх містах в усьому світі...
...вона зайшла в мій.
- Що ти граєш? - Дещо зі свого.
- Припини. Ти знаєш, що я хочу почути. - Не знаю.
Ти грав це для неї, а зараз, зіграй для мене.
- Я не думаю, що зможу пригадати.... - Якщо вона змогла витримати, я теж зможу.
Зіграй!
Так, босе.
Хто ти насправді? І ким була раніше?
Що робила і про що думала?
Ми ж домовлялися: ніяких запитань.
Ти радість моїх очей, крихітко.
Даю франк за твої думки.
В Америці вони коштують один цент.
Думаю, саме стільки вони і коштують.
Я не проти переплатити.
Скажи мені.
- Я думав. - Що?
Чому мені так пощастило, що я зустрів тебе коли ти чекала на мене.
- Чому в моєму житті немає іншого чоловіка? - Так.
Все просто. Він був.
Він помер.
Вибач, що запитав.
Забув, ми ж домовлялись - ніяких запитань.
Є лише одна відповідь, на усі наші запитання.
Епіцентр військових дій наближається до Парижа.
Французькі війська залишають позиції.
Німецька армія наближається до столиці все ближче і ближче.
Запроваджений надзвичайний стан.
Тепер їх ніщо не зупинить. У середу, найпізніше в четвер, вони будуть у Парижі.
Річарде, вони довідаються твою біографію. Тут ти будеш в небезпеці.
Я вже в їхньому чорному списку.
Їхньому "почесному списку".
Генрі хоче, щоб ми випили цю пляшку, а потім, ще три.
Він каже, що скоріше поливатиме свій сад шампанським, ніж дозволить німцям його випити.
Навіть в окупації є свої плюси. Правда, містере Річарде?
Ще б пак.
Ти радість моїх очей, крихітко.
Моя німецька трохи застаріла.
Це гестапо.
Вони сказали, що будуть у Парижі завтра.
Розповідають, як ми маємо себе поводити, коли вони завтра увійдуть у місто.
Ми закохалися, коли весь світ летить шкереберть.
Так, не найкращий час.
Де ти була 10 років тому?
Десять років тому?
Дай подумаю...
Носила брекети на зубах. А ти де був?
Шукав роботу.
Це артилерійські постріли?
Чи це моє серце калатає?
Це 77 німецька дивізія. І судячи зі звуку, вони десь за 80 кілометрів.
І з кожною хвилиною все ближче.
Ось, випий. Так ми ніколи не вип'ємо всі три.
Німці будуть тут вже дуже скоро і шукатимуть вас.
І не забувайте, за вашу голову пропонують винагороду.
Я залишив їм записку у себе в квартирі. Вони знатимуть, де знайти мене.
Дивно.
Я так мало про тебе знаю.
А я про тебе.
Окрім того, що ти вирівняла зуби.
Будь серйозним. Ти в небезпеці. Ти повинен залишити Париж.
Ні, ми повинні.
Так. Звісно. Ми.
Потяг до Марселя рушає о 5-ій. Я заїду по тебе в готель о 4:30.
- Ні.
Ні, не в готель. Я...
Я маю завершити кілька справ у місті до того, як ми поїдемо.
Зустрінемось на вокзалі.
Добре, о 4:45.
А чому б нам не одружитись у Марселі?
Я думаю, це ще зарано планувати.
Так, мабуть, ще зарано.
А як щодо машиніста? Може, він нас одружить у потязі?
Чому ні? Капітан корабля може. Так нечесно.
Що трапилось, крихітко?
Я так тебе кохаю.
І так ненавиджу цю війну.
Божевільний світ. Будь-що може трапитись.
Якби тобі не треба було тікати...
Раптом щось нас розділить...
...де б ти не опинився...
...і де б не була я, знай, що я...
Поцілуй мене.
Поцілуй мене, ніби в останній раз.
Всі у вагони! Останній потяг відправляється через три хвилини.
Де вона, ти бачив її?
Ні містере Річарде, я не зміг її знайти. Вона виїхала з готелю.
Але цей лист прийшов відразу, як ви поїхали.
Річарде, я не можу поїхати з тобою, навіть побачитись з тобою.
Не запитуй чому. Просто знай, що я кохаю тебе. Їдь без мене коханий і нехай береже тебе Бог.
Ільза.
Це останній дзвінок, містере Річарде.
Ви чуєте мене?
Ходімо, містере Річарде. Ходімо звідси, містере Річарде.
Ріку, я маю поговорити з тобою.
А я хочу, щоб ти випила зі мною. Ось.
- Ні, Ріку. Не сьогодні. - Особливо сьогодні.
Навіщо тобі знадобилось приїжджати у Касабланку? Є інші місця.
Я б не приїжджала, якби знала, що ти тут.
Ріку, повір, це правда. Я не знала.
Дивно, твій голос зовсім не змінився. Я все ще чую його.
"Річарде, милий, я піду з тобою хоч на край світу.
- Ми сядемо на потяг і ніколи не спинятимемось." - Не треба, Ріку.
Я розумію, що ти відчуваєш.
Ти розумієш, що я відчуваю?
Як довго ми були разом, люба?
- Я не рахувала дні. - Зате я рахував.
Кожен день.
Найкраще я запам'ятав останній день.
Свято скінчилось. Хлопець стоїть посеред платформи під дощем,
...на обличчі в нього дурна посмішка, а серце розривається на шматки.
Ріку, хочеш я розповім тобі історію?
А в неї щасливий кінець?
Я ще не знаю, який в неї кінець.
Що ж, розповідай. Можливо ти дійдеш до нього у своїй розповіді.
Це про дівчину з Осло, яка щойно приїхала у Париж.
У домі одного з друзів...
...вона зустріла чоловіка, про якого чула все своє життя.
Чудового й відважного чоловіка.
Він відкрив перед нею чарівний світ, сповнений знань та ідеалів.
Завдяки йому вона стала тим, ким є.
Вона дивилась на нього і схилялась перед ним
з почуттям, яке вона сприйняла за кохання.
Так, це дуже красиво.
Я вже чув таку історію. Зрештою, я чув багато історій в своєму житті.
Зазвичай, вони починаються, під жалісні звуки піаніно...
...що грає у вітальні.
"Містере, одного разу я зустріла чоловіка, коли була молодою," завжди одне й те саме.
Так, жодна з наших історій зовсім не веселі.
Скажи мені...
...через кого ти мене залишила?
Через Лазло, чи були інші до нього?
Чи ти не з тих, що розповідають?
Я підозрюю, що Угарт залишив супровідні листи у містера Блейна.
Раджу вам негайно обшукати клуб.
Якщо вони у Ріка, то він надто розумний, щоб дозволити їх знайти там.
Ви дуже переоцінюєте його розум.
Мені він здався, ще одним телепнем-американцем.
Не можна недооцінювати телепнів-американців.
Я був з ними, коли вони увійшли до Берліну в 1918.
Щодо Лазло, ми хочемо, щоб за ним цілодобово наглядали.
Можливо вас зацікавить, що в даний момент він направляється сюди.
Нічим не можу вам допомогти.
Я радий бачити вас обох. Ви добре відпочили вночі?
Так, я чудово виспався.
Дивно. Ніхто не висипається в Касабланці.
- Ми можемо перейти до справи? - Із задоволенням. Сідайте.
Дякую.
Якщо називати речі своїми іменами - ви в'язень Рейху, що втік.
До цього часу вам щастило уникати нас.
Ви дістались Касабланки.
І мій обов'язок прослідкувати, щоб ви тут і залишились.
А вам не здається, що це буде трохи проблематично.
Аж ніяк. На кожній виїзній візі має стояти підпис Рено.
Капітане, як вважаєте, чи є вірогідність того, що містер Лазло отримає візу?
На жаль, ні, мосьє.
Що ж, можливо мені сподобається в Касабланці.
А мадемуазель?
- Не варто хвилюватися через мене. - Це все, що ви хотіли повідомити?
Не поспішайте. У вас ще купа часу.
Ви можете надовго залишатись у Касабланці.
Або ви можете поїхати в Лісабон завтра. Але за однієї умови.
Якої?
Ви знаєте усіх підпільних лідерів у Парижі, Празі,
...Брюсселі, Амстердамі, Осло, Белграді, Афінах.
- Навіть у Берліні. - Так, навіть у Берліні.
Якщо ви розкажите мені їх імена і місцезнаходження, ви отримаєте візу.
До того ж, це честь допомогти Третьому Рейху.
Я просидів рік в німецькому концентраційному таборі.
Цієї честі мені вистачить до кінця життя.
То ви дасте нам імена?
Якщо я не розповів про них в концентраційному таборі...
...де у вашому розпорядженні були переконливіші методи....
...то зараз, я тим паче не скажу їх.
А що, як ви вистежите їх і вб'єте?
Що, як ви усіх нас вб'єте?
З усіх куточків Європи сотні...
...тисячі постануть і займуть наші місця.
Навіть нацистам не вдасться спинити це так швидко.
Лазло, у вас репутація оратора, і зараз я бачу чому.
Але ви помиляєтесь.
Ви сказали, що постануть нові вороги Рейху.
Але за одним винятком.
Вас ніхто не замінить, якщо раптом з вами
трапиться якась прикрість під час втечі.
Ви не наважитесь зашкодити мені тут.
Це все ще неокупована Франція.
Будь-яке порушення нейтралітету спричинить втручання капітана Рено.
- В межах моїх повноважень... - Дякую.
До речі, учора ви цікавились сеньйором Угарте.
Так.
Я думаю, у вас є для нього повідомлення.
Нічого важливого. Але я можу з ним зараз поговорити?
Це скоріше буде монолог, а не діалог.
Сеньйор Угарте мертвий.
Я пишу звіт про це.
Ми ще не вирішили, чи він вчинив самогубство...
...чи помер, намагаючись втекти...
- Ми вам більше не потрібні? - Поки ні.
Усього найкращого.
Їхнім наступним кроком буде чорний ринок.
Вибачте, капітане.
Ще одна проблема з візою.
Нехай заходять.
Вибачте мосьє, ми не зможемо обдурути поліцію.
- Це робота для сеньйора Феррарі. - Феррарі?
Дуже корисно знати Феррарі.
Він монополіст на чорному ринку.
Ви знайдете його у "Блу Перроті."
Дякую.
Не втрачайте надію.
Може, ви домовитесь із капітаном Рено.
- Привіт, Феррарі. - Доброго ранку, Ріку.
Бачу, автобус вже приїхав. Я заберу свій вантаж.
- Не поспішай. Випий. - Я ніколи не п'ю вранці.
Щоразу, як приходить мій вантаж, дечого не вистачає.
Втрати під час транспортування.
Ось, сідай.
- Я б хотів дещо з тобою обговорити.
- Бурбон.
Новина про Угарте дуже засмутила мене.
Ти жирний лицемір. Тобі так само не шкода, як і мені.
Звісно.
Мене засмутило те, що він мертвий, і ніхто не знає, де супровідні листи.
Майже ніхто.
Якби у мене були ці листи, я б розбагатів.
Я теж, я ж бідний бізнесмен.
У мене є пропозиція для того, у кого вони.
Я вестиму справу.
Продам листи, візьму усі ризики за невелику плату.
І поточні витрати?
Безумовно будуть деякі другорядні витрати.
Така моя пропозиція до того, хто має листи.
Я передам йому, коли він з'явиться.
Ріку, відкрию свої карти. Думаю, ти знаєш, де вони.
Не ти один. Рено і Штрассер теж так думають.
Я прийшов сюди, щоб дати їм можливість обшукати мій клуб.
Ріку, не будь дурнем. Довірся мені. Тобі потрібен партнер.
Перепрошую, я повернусь.
- Доброго ранку. - Сеньйор, Феррарі - це той товстий чоловік за столом.
Мадемуазель, ви не знайдете подібного скарбу ніде у Марокко.
Усього 700 франків.
Тебе дурять.
Немає значення, дякую.
О, леді подруга Ріка? Для друзів Ріка у нас є знижки.
Я сказав 700 франків? Віддаю за 200.
Вибач, я вчора був у поганому стані, для зустрічі з тбою.
Немає значення.
Особливі друзі Ріка мають особливі знижки.
Сто франків.
Твоя історія трохи збила мене з пантелику, можливо це бурбон.
У мене є скатертини...і серветки.
- Дякую, але мені вони не потрібні. - Будь ласка, одну хвилинку, будь ласка.
Ти повернулась, щоб пояснити, чому покинула мене на вокзалі?
Так.
Можеш сказати мені зараз. Я вже протверезів.
Не думаю, що скажу, Ріку.
Чому ні? Зрештою, це я стирчав там з квитком. І маю право знати.
Минулої ночі я побачила, що сталося з тобою.
Ріку, якого я знала у Парижі, я б могла розповісти. Він би зрозумів.
Але тому, який дивився на мене з такою ненавистю...
Скоро я поїду з Касабланки і ми більше ніколи не побачимось.
Коли ми закохались у Парижі, ми не знали нічого один про одного.
Якщо все так і залишити, то можливо
ми запам'ятаємо ті дні, а не Касабланку.
Не вчорашню ніч.
Ти покинула мене через те, що знала, що на нас чекає?
Переховування від поліції, постійні втечі?
Вір у це, якщо хочеш.
Я більше не тікаю. Я осів.
Я живу над салуном, це правда, але...
Приходь до мене. Я чекатиму.
Врешті-решт одного дня ти збрешеш Лазло.
От побачиш.
Ні, Ріку.
Ні. Віктор Лазло - мій чоловік.
І був ним ще тоді, коли ми познайомились у Парижі.
Я саме казав мосьє Лазло, що...
...на жаль, не в змозі допомогти йому.
Розумієш кохана, чутки швидко поширюються.
Як лідер усієї нелегальної діяльності в Касабланці, я впливова і поважна людина.
Але навіть я не в силах зробити щось для Лазло.
А стосовно вас, це інше питання.
Сеньйор Феррарі думає, що існує можливість отримати виїзну візу лише для тебе.
- Тобто лише для мене? - Так лише для вас.
Я залишусь та намагатимусь і далі. Впевнений, що трохи згодом...
Буду з вами відвертий.
Тільки диво зможе витягти вас звідси. А німці оголосили дива поза законом.
Сеньйоре, нам потрібні дві візи.
- Будь ласка, Ільзо, будь розсудливою. - Ні, Вікторе.
Вам треба обговорити це.
Перепрошую. Я буду в барі.
Ні, Ільзо, я не дозволю тобі тут залишитись.
Ти мусиш дістатись Америки. А невдовзі я виберусь звідси і приїду до тебе.
Вікторе, а якби все було навпаки....
...якби я мала залишитись, і була лише одна віза...
...ти б поїхав?
Так.
Аякже.
Коли я не могла виїхати з Лілля...
...чому ти не залишив мене?
Коли я прохворіла у Марселі два тижні, а ти був у небезпеці...
...чому ти не залишив мене?
Я хотів. Але мене завжди, щось стримувало.
Я дуже тебе кохаю, Ільзо.
Наша таємниця буде в безпеці зі мною.
Феррарі чекає на відповідь.
Не більше 50 франків.
Ми вирішили, сеньйоре Феррарі.
На разі ми шукаємо дві візи. Дуже вам дякуємо.
Щасти вам, і будьте обережними.
- Ви знаєте, що за вами слідкують? - Звісно. Я вже звик.
Бачу, вам дуже пощастило з дружиною.
Я вам дам одну пораду. Навіть не знаю чому.
Я ж не отримаю жодного зиску.
Ви чули про сеньйора Угарте і супровідні листи?
Так, дещо.
Їх не знайшли в Угарте під час арешту.
- І ви знаєте, де вони? - Я не впевнений.
Але здогадуюсь, що Угарте залишив їх у мосьє Ріка.
Він непростий чоловік. Ніколи невідомо, що він зробить і чому.
Але варто спробувати.
Дуже вам дякуємо. На все добре.
До побачення. Дякую за каву, мосьє.
Мені невистачатиме її, коли ми поїдемо з Касабланки.
Будь ласка, мені було приємно познайомитися з вами.
- Вдалого дня. - Мосьє.
- На все добре.
- Будьмо, сер. - Так, будьмо.
- Мені вже час йти. - Мій чек, будь ласка.
Мушу попередити вас. Це небезпечне місце, повне грабіжників.
- Грабіжники скрізь. Дякую. - До побачення.
Радий був вас бачити. Вибачте.
Мосьє Ріку, невдовзі ви станете нашим найкращим клієнтом.
О, випивка! Я дуже вражений тобою.
Ти починаєш жити, як француз.
Твої люди провели у мене обшук.
Ми ледве встигли прибрати все до відкриття.
Я казав Штрассеру, що він не знайде листи.
Але я наказав своїм людям зробити побільше гармидеру.
Знаєш, як це вразило німців.
Ріку, супровідні листи в тебе?
Луї, ти за Віші чи за вільну Францію?
Я сам винен, що ти задаєш таке питання. Тема закрита.
Схоже, ти трохи запізнився.
Отже, Івон перейшла на бік ворога.
Хто зна. Вона самостійно може відкрити цілий другий фронт.
Час мені вже підлеститись до Штрассера. Ріку, побачимоcь пізніше.
Сашко!
Французького '75 року.
Сашко, вистав цілу шеренгу келехів!
Звідси і аж до цього місця.
Ми почнемо з двох.
- Француженка і гуляєте з бошем? - Вам яке діло?
- Як ви можете? - Пішов ти...
Що ти сказав? Може, повториш?
Що я сказав - не твоя справа.
Я зроблю це моєю справою.
Ріку, зупини їх!
Мені не потрібні клопоти у власному клубі. Досить політики, вимітайтесь звідси.
Бачите, капітане?
Ситуація не зовсім під контролем, як ви вважаєте.
Шановний майоре, ми намагаємось співпрацювати з вашим урядом.
Але не можемо керувати почуттями людей.
Капітане, ви впевнені, на якій ви стороні?
У мене немає впевненості, якщо ви це маєте на увазі.
Я пливу за течією...
...а течія - з Віші.
А якщо вона зміниться?
Але ж рейх не допустить цього?
Нас непокоїть більше аніж Касабланка.
Кожна французька провінція в Африці переповнена зрадниками...
...які чекають на свій шанс, чекають на лідера.
Лідера? Такого, як Лазло?
Я розмірковував.
Це дуже небезпечно, якщо ви відпустите його, або дозволите залишитися.
Я розумію про що ви.
Це знову я. Приніс найкращий наш коняк.
- Тільки для працівників закладу. - Дякую, Карле.
- Для пані, Лейштаг. - Дякую, Карле.
- І для пана Лейштага.
Карле, cідайте. Випийте з нами.
Відсвяткуймо наш завтрашній від'їзд до Америки.
Дуже вам дякую.
Я подумав, що ви запросите мене, тому приніс хороше бренді...
...і кишенькову чарку.
Нарешті цей день настав!
Тепер ми розмовляємо лише англійською.
То ж ми почуватимемось, як удома, коли дістанемось Америки.
- Дуже гарна ідея.
- За Америку.
- Кохана, скажи будь ласка, скільки годинників?
- Десять годинників. - Так багато?
Ви чудово приживетесь в Америці.
То як, удача вам посміхнулась?
О, як прикро.
Ви знайдете Ріка, он там.
- Мосьє, Ріку? - Так.
- Я можу з вами поговорити? Всього кілька хвилин. - Як ви зайшли? Ви ж неповнолітня.
- Я з капітаном Рено. - Я мав здогадатися.
Зі мною також мій чоловік.
Навіть так? Капітан Рено розширює свої горизонти. Сідайте.
Вип'єте?
Звісно ні. Ви не проти, якщо я?
Мосьє Ріку, що за людина, цей капітан Рено?
Як і будь-яка інша людина, більш-менш.
Ні, я маю на увазі... Йому можна довіряти? Його слову...
Одну хвилинку, хто сказав вам спитати це у мене?
Він. Капітан Рено.
Я так і думав. Де ваш чоловік?
Грає у рулетку, намагається виграти гроші на виїзні візи.
Звичайно він прогає.
Як довго ви одружені?
Вісім тижнів.
Ми приїхали з Болгарії.
Там кепські справи.
Смерть висить в повітрі.
Тому Ян і я, ми...
Ми не хочемо, щоб наші діти росли там.
- І ви вирішили поїхати в Америку. - Так.
Але у нас небагато грошей...
...а подорож така дорога і важка.
Ми витратили більше, ніж планували.
Тоді нас побачив капітан Рено.
Він був таким дружнім. Хотів допомогти нам.
Ще б пак.
Він сказав, що дасть нам виїзну візу.
Але у нас немає грошей.
- Він про це знає? - Так.
І він згоден вам її видати? Так, мосьє.
І ви хочете знати...
Чи дотримає він свого слова?
Завжди дотримував.
Мосьє, ви чоловік.
І якби хтось, кохав вас так шалено...
...і ваше щастя, буде важливішим для неї, за все на світі...
...і вона зробила б щось погане, аби лише дати вам це щастя...
...змогли б ви їй пробачити?
Ніхто мене так не кохав.
І він ніколи б не дізнався, вона б тримала цей ганебний вчинок у своєму серці...
...чи було б це добре?
- Ви хочете моєї поради? - Так, будь ласка.
Повертайтесь в Болгарію.
Але якби ви знали, що це значить для нас - залишити Європу і поїхати в Америку.
Але якщо Ян дізнається...
Він ще така дитина.
У певному розумінні я набагато старша за нього.
Так, у кожного в Касабланці є проблеми.
Ваші вирішаться. Прошу вибачити мені.
- Добрий вечір. - Вечір добрий.
Бачите? От ми і знову прийшли.
Я сприйму це, як комплімент Сему.
Думаю, він нагадає тобі про щасливі дні в Парижі.
Авжеж. Чи можна нам столик поруч з ним?
І якнайдалі від майора Штрассера.
У географічному плані це буде важко влаштувати.
Поле, 30-ий столик.
Так, сер. Сюди, будь ласка.
Я попрошу Сема зіграти "Час минає". Здається, це твоя улюблена.
Дякую.
Два коньяка, будь ласка.
Робіть ставки, мадам і мосьє. Гра триває. Робіть ставки, мадам і мосьє.
Ставки зроблено.
Повторюю ставки зроблено.
Сер, бажаєте зробити, ще одну ставку?
Ні, мабуть ні.
Ви ставили на число 22?
Я сказав "22."
Ставки приймаються. Робіть ставки мадам і мосьє.
Ставки зроблено.
Виграшне число "22."
Ставте ще раз.
Ставки приймаються. Робіть ставки мадам і мосьє.
Ставки зроблено.
Ставки не приймаються.
Виграшне число "22."
Беріть готівку і не повертайтесь.
Мосьє, ви певні, що це чесний заклад?
Чесний? Та чеснішого закладу на світі не буває!
Ставки не приймаються.
Як у нас сьогодні справи?
На декілька тисяч менше, аніж я сподівався.
Ставки зроблено. Ставки не приймаються.
Мосьє, Ріку. Я...я.
Йому просто пощастило.
Мосьє, Ріку, дозвольте зварити вам філіжанку кави.
Ні, дякую, Карле. Мосьє, Ріку.
- Капітане Рено, дозвольте... - Не тут, будь ласка.
Приходьте до мене в офіс зранку. Там вирішимо наші справи.
- Ми прийдемо о 6-ій. - Я прийду о 10:00-ій.
Дуже радий за вас обох.
Хоча дивно, що ви виграли.
А може й не дивно.
- Побачимось вранці. - Щиро вам дякую, капітане Рено.
Оце так людина! Це ж просто чудово.
Босе, ви зробили гарний вчинок.
Ану геть, скажений росіянине.
Я так і знав.
- Ти такий сентиментальний. - Чого б це?
Нащо було втручатися в мої романтичні справи?
Назвемо це жестом любові.
Цього разу я тобі вибачаю.
Але завтра я прийду із запаморочливою білявкою.
І буду на сьомому небі від щастя, якщо вона програє.
Мосьє Блейне, я б хотів з вами поговорити.
Говоріть.
Може в іншому місці?
Те що я хочу сказати, дуже конфеденційно.
- Ходімо в мій кабінет. - Добре.
Ви повинні знати, що для мене надзвичайно важливо виїхати з Касабланки.
Я маю честь бути одним із лідерів великого опору.
Ви знаєте, чим я займаюсь.
Ви знаєте, що означає для справи, для тисяч людей...
...те, щоб я поїхав в Америку і продовжив свою роботу.
Мене не цікавить політика.
Світові проблеми не моя парафія. Я власник нічного клубу.
Мої друзі з підпілля сказали, що на вас є справа.
Ви продавали зброю в Ефіопії.
- Ви боролися проти фашистів в Іспанії. - І що з того?
Хіба не дивно, ви завжди боретесь на боці пригноблених?
Так і це виявилось дорогим захопленням.
Але тоді я ще не був дуже хорошим бізнесменом.
А зараз ви досить хороший бізнесмен, щоб оцінити 100 тисяч франків?
Я ціную це, але не приймаю.
Підіймаю до 200.000 тисяч.
Шановний, можете запропонувати хоч мільйон або три. Моя відповідь залишеться незмінною.
Повинна бути причина, через яку ви незгодні.
Так, є.
Раджу вам запитати у своєї дружини.
- Даруйте? - Я сказав, запитайте у своєї дружини.
- У своєї дружини? - Так.
Заграйте "Марсельєзу." Ну ж бо!
Хай живе Франція! Хай живе демоктратія!
Бачите, про що я казав? Якщо присутність Лазло в клубі здатна надихнути на таку демонстрацію...
...то що буде, якщо він залишиться тут надовше?
Раджу зачинити це кубло, зараз же.
- Але всі так гарно проводять час. - Надто гарно.
Це місце потрібно зачинити.
- Але в мене немає причин його зачиняти. - То знайдіть.
Залиште це місце, зараз же.
Клуб зачиняється на невизначений термін.
Звільніть приміщення, зараз же!
Як ти можеш зачинити мене я? На якій підставі?
Я був приголомшений, просто вражений тим, що у вас там гральна кімната!
- Ваш виграш, сер. - Дякую.
Усі на вихід, негайно!
Мадемуазель, після такого порушення Лазло небезпечно лишатись у Касабланці.
Ще вранці йому небезпечно було їхати з Касабланки.
І це правда, за вийнятком дороги до окупованої Франції.
- Окупованої Франції? - Під моїм пильним супроводом.
З якого це дива?
Я пам'ятаю чого варті були ваші гарантії в минулому.
Є також два альтернативні вирішення.
І які ж?
Французька влада знайде причини, щоб кинути його в тутешній концтабір.
Інша альтернатива?
Мадемуазель, можливо, ви помітили...
...що в Касабланці, людске життя, нічого не варте.
На добраніч, мадемуазель.
- Що сказав Рік? - Обговоримо це пізніше.
Наш янгол-охоронець і досі тут.
Вікторе, благаю, не ходи сьогодні на зустріч з підпіллям.
Я повинен.
Не так часто чоловікові випадає нагода по-геройствувати перед дружиною.
Не жартуй. Після попередження від майора Штрассера я налякана.
Скажу чесно, я теж наляканий.
То що, мені сховатися тут, у готельному номері?
Чи продовжувати те, що я вмію найкраще?
Що б я не сказала, ти продовжуватимеш.
Вікторе, чому ти не розповідаєш про те, що сталося у Ріка? Що ти довідався?
- Безсумнівно в нього є супровідні листи. - Так.
Але він не бажає їх продавати.
Я думав, якщо почуття його не переконають, то гроші зможуть.
Він сказав тобі причину?
Він запропонував запитати у тебе.
Запитати у мене?
Так. Він сказав, "Запитайте у своєї дружини."
Я не знаю, чому він так сказав.
Наш друг на дворі вважатиме, що ми вже лягли спати.
Я піду через кілька хвилин.
- Ільзо, я... - Так?
Коли я був у концтаборі...
...тобі було самотньо в Парижі?
Так, Вікторе. Мені було самотньо.
Я знаю, як це бути самотнім.
Ти хочеш мені розповісти що-небудь?
Ні, Вікторе, ні.
Я тебе дуже кохаю.
Так.
Так, я знаю.
Вікторе, що б я не зробила, чи повіриш ти, що я..
Не кажи нічого.
Я вірю.
Добраніч, кохана.
На добраніч.
- Вікторе!
- Що, кохана?
Будь обережним.
Гаразд, я буду обережним.
Що ж, містере Ріку, справи у вас доволі не погані.
Скільки ще я можу залишатись зачиненим?
Два тижні, можливо три.
Може, і не треба буде. Раніше спрацьовував хабар.
На цей час усім зберігається зарплата.
Дякую, Ріку.
Сашко зрадіє, коли це почує.
Я винен йому гроші.
- Коли закінчиш, позачиняєш тут все? - Авжеж.
- Потім я піду на зустріч... - Не розповідай мені, куди йдеш.
Не буду.
На добраніч.
На добраніч, містере Ріку.
- Як ти зайшла? - Сходами з вулиці.
Я ж казав, ти зміниш думку, але це сталося раніше.
Може, присядеш?
- Річарде, я повинна була побачити тебе. - Знову "Річарде." Повертаємось у Париж.
І твій візит жодним чином не пов'язаний...
із супровідними листами?
Я ніколи не буду самотнім, доки вони у мене.
Назви будь-яку ціну, але віддай мені ті листи.
Я вже пройшов це з твоїм чоловіком. Без варіантів.
Я знаю, що ти відчуваєш до мене...
...але, будь ласка, відклади це заради чогось важливого.
Мені знову доведеться слухати, який чудовий твій чоловік...
...і за яку важливу справу він бореться?
Це була й твоя справа теж.
Зі свого боку ти також за це боровся.
Я більше ні за що не борюсь. Окрім себе самого.
Єдина справа, яка мене цікавить - я сам.
Річарде, колись ми кохали одне одного. Якщо ті дні хоч щось для тебе значать...
Я б не згадував Париж. Це поганий аргумент у торгівлі.
Будь ласка, вислухай мене. Якби ти знав, що насправді сталось, якби ти знав правду...
Я не повірю, що б це не було.
Ти зараз ладна сказати що завгодно, аби лише отримати своє.
Ти хочеш жаліти себе?
Коли стільки всього поставлено на карту, ти думаєш лише про власні почуття.
Одна жінка скривдила тебе, і тепер ти мстиш усьому світові.
Ти жалюгідний боягуз!
Ні.
Вибач, Річарде.
Вибач, але ти... Ти, наша остання надія.
Якщо ти нам не допоможеш, Віктор Лазло помре в Касабланці.
І що з того?
Я теж помру в Касабланці. Тут гарне місце.
А зараз якщо...
Гаразд.
Я намагалась порозумітися з тобою.
Я все спробувала. Мені потрібні ті листи.
Принеси мені їх.
Це не потрібно. Вони у мене тут.
Поклади їх на стіл.
Ні.
Кажу в останнє, поклади їх на стіл.
Якщо Лазло для тебе настільки важливий, ти не зупинишся ні перед чим.
Гаразд, я полегшу тобі завдання.
Ну ж бо, стріляй. Зробиш мені послугу.
Річарде...я намагалась триматися подалі.
Я думала, що вже ніколи не побачу тебе.
Що ти назавжди пішов з мого життя.
Того дня, коли ти залишив Париж...
...якби ти знав, як мені було боляче.
Якби ти знав, як сильно я тебе кохала.
І досі кохаю.
А потім?
Трохи згодом, після весілля...
...Віктор повернувся в Чехословаччину.
Потім його викликали у Прагу. Але гестапо вже чекало на нього.
Лише два рядки в газеті:
"Заарештовано Віктора Лазло. Його відправлено до концтабору."
Я була в розпачі. Місяцями я чекала на звістку.
І згодом вона прийшла.
Він помер. Його вбили, при спробі втечі.
Мені було самотньо. В мене нічого не залишилось, навіть надії.
А потім, я зустріла тебе.
Чому ти не була зі мною щирою? Чому приховувала свій шлюб?
Це була не моя таємниця, Річарде. Цього хотів Віктор.
Навіть найближчі друзі не знали про наш шлюб.
Він захищав мене. Я знала, чим він займається.
Якби в Гестапо довідались, що я його дружина, для мене це було б дуже небезпечно...
...і для тих, хто працював з нами.
Коли ти вперше дізналась, що він живий?
Якраз перед тим, як ми з тобою вирішили залишити Париж.
До мене прийшов друг і розповів, що Віктор живий.
Вони ховали його у вантажному вагоні, біля передмістя Парижа.
Він був хворий. Я була потрібна йому.
Я хотіла тобі сказати, але не наважилась.
Я знала, ти б не поїхав, і тоді гестапо схопило б тебе, тому я...
Що було потім, ти знаєш.
Це як і раніше історія без кінця.
І що тепер?
Зараз?
Я не знаю.
Але знаю, що вже не зможу залишити тебе знову.
А Лазло?
Річарде, ти ж допоможеш йому? От побачиш він поїде.
І він повернеться до своєї справи. Заради якої він живе.
Не лише заради неї.
Тебе не буде поруч.
Я більше не можу боротися.
Одного разу я тебе покинула. Вдруге я не зможу.
Я більше не знаю, що правильно.
Ти повинен вирішити за нас обох.
За всіх нас.
Гаразд.
Я вирішу.
Ти радість моїх очей, крихітко.
Якби ж я не кохала тебе так сильно.
- Думаю, що ми відірвалися. - Так.
Але вони схопили решту.
Ходімо.
Давайте, містере Лазло. Я допоможу вам негайно.
Я принесу вам трохи води.
Карле, що сталося?
Поліція завітала на нашу зустріч. Ми втекли в останню мить.
- Піднімись на хвилинку. - Так, вже йду.
Вимкни світло на вулиці. Це може зацікавити поліцію.
Але Сашко завжди вимикає світло.
А сьогодні він забув.
Добре, йду. Я вимкну.
Я хочу, щоб ти відвіз міс Лунд в готель.
Так, сер.
Дрібниці, маленька подряпина. Довелося стрибати у вікно.
Ось це може знадобитись.
Дякую вам.
Близько вони були?
Так, вельми близько.
Ви ніколи не думали, чи це варте того?
Маю на увазі, те за що ви боретесь?
Так само ми можемо думати - навіщо ми дихаємо.
Якщо припинимо дихати - помремо.
Якщо припинимо боротись з ворогами - помре весь світ.
Той що? Тоді він буде не таким жалюгідним.
Мосьє Блейне, знаєте, на кого ви зараз схожі?
На чоловіка, що переконує себе в тому, у що він не вірить.
У кожного своя доля.
Добра чи лиха.
Розумію.
Цікаво, чи це так.
Цікаво, чи усвідомлюєте ви, що намагаєтесь утекти від самого себе.
Вам це ніколи не вдасться.
Здається, ви знаєте все про мою долю.
Я знаю більше, ніж ви уявляєте.
Наприклад, я знаю, що ви закохані у жінку.
Але найдивніше те,
що ми закохані в одну й ту ж жінку.
Коли я зайшов у клуб уперше -
я зрозумів, що між вами й Ільзою, щось було.
Але оскільки, нікого не можна звинувачувати.
І я не вимагаю пояснень.
Я прошу лише про одне. Ви не віддасте мені супровідні листи.
Що ж, нехай.
Але я хочу, щоб моя дружина була в безпеці.
Я прошу вас про послугу -
використайте листи і вивезіть її з Касабланки.
Ви так сильно її кохаєте?
Вочевидь, ви бачите в мені лише лідера підпілля.
Але, я також людина.
Так, я кохаю її так сильно.
- Мосьє Лазло? - Так?
Пройдіть з нами. У нас є ордер на ваш арешт.
На якій підставі?
Капітан Рено пізніше обговорить це з вами.
Здається, сама доля втручається.
У тебе немає доказів і ти це знаєш. Це тобі не Німеччина і не окупована Франція.
Все що ти можеш - оштрафувати його на кілька тисяч франків і дати 30 днів. Чи відпусти його.
Ріку, я раджу тобі не втручатись у справу Лазло.
Якщо ти допоможеш йому втекти...
Чому ти думаєш, що я ризикуватиму заради Лазло?
По-перше, ти закладався на 10 тисяч франків, що він утече.
По-друге, в тебе є супровідні листи. Можеш не заперечувати.
Ще, ти можеш так вчинити, бо тобі не подобається пихатість Штрассера.
Між іншим, він мені теж не подобається.
Це все вагомі причини.
Ріку, не сильно розраховуй на мою дружбу.
У цій справі - я безсилий.
Крім того, я можу втратити 10 тисяч франків.
Ти не дуже витончений в словах, але свого добиваєшся. Я зрозумів, про що ти.
Так, у мене є супровідні листи.
І я хочу використати їх для себе.
Я залишаю Касабланку сьогодні вночі на літаку. На останньому літаку.
Я візьму з собою друга. І ти погодишся з моїм вибором.
- Якого друга? - Ільзу Лунд.
Це має тебе переконати, що я не маю наміру допомагати втекти Лазло.
Людині, яку я найменш за все хочу бачити в Америці.
Ти прийшов сюди не для того, щоб розповісти це.
У тебе є супровідні листи.
Впиши туди своє та її ім'я, та їдь коли тобі заманеться.
Чому тебе досі турбує, що трапиться з Лазло?
Не турбує. Мене цікавить, що буде зі мною та Ільзою.
Ми маємо законне право виїхати, але тут людей тримають
не звертаючи увагу на їхні права.
Чому ти думаєш, що ми хочемо тебе затримати?
Ільза дружина Лазло.
Їй, напевно, відомі речі, про які Штрассер хотів би знати.
Луї, я хочу домовитись з тобою.
Замість цих дріб'язкових звинувачень, ти можеш отримати щось дійсно важливе,
те, що запроторить його в концтабір надовго.
Він буде окрасою твого концтабору.
Безперечно. Німеччина і Віші будуть дуже вдячні.
Тоді звільни його.
І приходь до мене за пів-години до зльоту літака.
Лазло прийде, щоб забрати супровідні листи.
Це буде підставою для арешту.
Ти схопиш його, а ми полетимо.
Останнє, для німців буде незначною втратою.
Все одно, дещо в цій справі мені не зрозуміло.
Міс Лунд, вона дуже вродлива, так..
...але тебе ніколи не цікавили якісь жінки.
Вона не просто якась жінка.
Зрозуміло.
Як мені знати, що ти дотримаєш слово?
Я зараз же укладу угоду з Лазло у камері для відвідувань.
Ріку, я сумуватиму за тобою. Ти навіть більший цинік в усій Касабланці ніж я.
Дякую.
Ріку, можеш йти.
І ще одне, відклич своїх наглядачів, коли випустиш його. Я не хочу бачити, як вони швендяють поблизу.
Я дуже обережний, навіть з тобою.
Будемо складати договір, чи простого рукостискання вистачить?
Звісно, що не вистачить. Але оскільки я поспішаю, доведеться.
Так, залишити Касабланку і поїхати до Америки! Ти щаслива людина.
До речі, за моєю угоду з Семом - він отримує 25% від прибутку.
Це залишається в силі.
Я думав він отримує 10%. Але він вартий тих 25%.
Абдул, Карл і Сашко залишуться на своїх місцях, інакше я не продам клуб.
Авжеж. Без них, Клуб "У Ріка" не буде, Клубом "У Ріка"
Що ж, бувай.
І не забувай, ти винен Клубу "У Ріка" 100 упаковок цигарок.
Я нагадаю заплатити за них, самому собі.
- Ти пізно. - Мені повідомили одразу ж, як Лазло лишив готель.
Тому якраз вчасно.
- Я ж казав, щоб ти притримав своїх людей. - За ним не будуть стежити.
- Ріку, це місце буде іншим без тебе. - Я розумію про що ти.
Але я вже розмовляв з Феррарі. Ти, як і раніше, виграватимеш в рулетку.
Все готово?
Супровідні листи зі мною.
Скажи мені, коли ми робили обшук, де вони були?
У Семовому піаніно.
Був би музикантом - знав би де шукати.
Ось і вони.
Тобі краще зачекати в моєму офісі.
Річарде, Віктор думає, що я лечу з ним. Невже ти не розповів йому?
- Ще ні. - Але ж усе гаразд, так?
Ти ж готовий летіти? Все буде гаразд.
- О, Ріку.
- Ми про все розкажемо йому в аеропорті. Чим менше часу залишиться на роздуми, тим краще буде для усіх нас.
- Будь ласка, повір мені.
Добре.
- Мосьє Блейне, я не знаю, як дякувати вам. - Облиште. Нам ще багато потрібно зробити.
- Я приніс гроші, мосьє Блейне. - Залиште, вони знадобляться вам в Америці.
- Але у нас була угода. - Ніколи не згадуйте.
У вас не буде проблем в Лісабоні?
Ні. Ми про все домовились.
Добре. Ось чисті супровідні листи.
Все що вам потрібно, це заповнити їх.
Вікторе Лазло...
Вікторе Лазло, вас заарештовано.
За співучасть у вбивстві кур'єрів з метою привласнення супровідних листів.
Ви здивовані щодо мого друга Ріка? Пояснення доволі просте.
Здається кохання, отримало перемогу. Дякую...
Не так швидко, Луї. Нікого ти незаарештуєш. Принаймні, поки що.
- Ти що, геть з глузду з'їхав? - Так. Сідай он туди.
- Опусти пістолет.
- Луї, мені не хочеться стріляти, але я зроблю це, якщо ти зробиш ще один крок.
Зважаючі на такі обставини, я присяду.
Тримай руки на столі.
Здається, ти знаєш, що робиш. Але не знаєш, чим це для тебе обернеться.
Знаю. І у нас буде доволі часу обговорити це пізніше.
Ти ще просив прибрати моїх людей.
Подзвони у аеропорт і скажи це їм.
Пам'ятай цей пістолет спрямований прямо на твоє серце.
Це моє найбільш вразливе місце.
Алло? Це аеропорт?
- Так. - Це капітан Рено.
Прибудуть люди з супровідними листами до Лісабону.
У них не повинно виникнути жодних проблем.
- Добре.
- Алло, алло!
Моя машину, швидко. Так, майоре!
Це майор Штрассер.
Потрібно, щоб поліція зустріла мене біля аеропорту.
Якомога швидше, ви чули?
Алло, алло, радіо-вишка?
Літак до Лісабону вирушає за 10 хв. Останній політ.
Видимість: 1,5-2,5 км.
Легкий туман.
Видимість в тумані 500.
Допустима висота необмежена. Дякую.
Луї, скажи своїй лядині піти з Лазло, і потурбуватися про багаж.
Звичайно, Ріку, як скажеш.
Знайди багаж містера Лазло і віднеси його на борт літака.
- Так, сер!
Сюди, будь ласка.
Впиши імена. Так навіть буде формальніше.
Ти про все потурбувався, правда?
Імена: містер і місіс Лазло.
Але...
...чому моє ім'я, Річарде?
Тому що, ти сядеш на літак.
Я не розумію, а як же ти?
Я залишаюсь, аби прослідкувати, щоб літак вилетів без перешкод.
Ні, Річарде, ні, що трапилось із тобою? Минулої ночі...
Минулої ночі ми наговорили багато чудових слів.
Ти сказала, що я повинен вирішити за нас обох.
Я багато думав. І врешті-решт прийшов до висновку:
ти сядеш на цей літак разом з Віктором.
- Річарде, але... - Ти повинна вислухати мене.
Ти хоч уявляєш, що з тобою буде, якщо ти залишишся?
Дев'ять шансів до одного, що ми потрапимо до концтабору. Я правду кажу, Луї?
Так, майор Штрассер дуже наполягатиме.
- Ти кажеш це тому, що хочеш змусити мене улетіти. - Я кажу це тому, що це правда.
І десь у глибині душі, нам обом відомо, що ти належиш Віктору.
Ти частина його роботи, без тебе він зламається.
Якщо цей літак злетить без тебе, ти шкодуватимеш про це.
Не сьогодні і не завтра, але невдовзі. І шкодуватимеш до кінця життя.
А як же ми?
З нами завжди буде наш Париж.
У нас його не було. Ми загубили його, але коли ти приїхала в Касабланку.
Ми повернули його минулої ночі.
- Коли я сказала, що ніколи тебе не покину. - І це правда.
У мене тажож, ще є справи.
Тобі не місце там, куди я прямую.
Ти не зможеш стати частиною того, що я робитиму.
Ільзо, в мене погано виходить бути шляхетним.
Але неважко помітити, що проблеми трьох людей...
...зовсім не дрібниці у цьому божевільному світі.
Одного дня ти це зрозумієш.
Ти радість моїх очей, крихітко.
- Усе підготовлено. - Усе окрім однієї деталі.
Я хотів би розповісти вам дещо перед відльотом.
- Мосьє Блейне, я ні про що не запитував. - Все одно я хочу дещо пояснити.
Тому що для вас, це буде важливо пізніше.
- Ви казали, що знаєте про Ільзу і мене. - Так.
Але вам не відомо, що вчора вона приходила до мене в клуб, ви також там були.
Вона приходила за супровідними листами, так Ільзо?
Так.
Вона все спробувала. І нічого не спрацювало.
Вона також спробувала переконати мене, що й досі кохає.
Але це було вже давно і все минуло.
Але заради вас, вона вдавала, що й досі кохає. І я дозволив їй це зробити.
Я розумію.
Тримайте.
Дякую.
Я дуже вдячний.
Вітаю, ви знову у строю.
Цього разу я знаю, що наша сторона переможе.
Ти готова?
Так, я готова.
Прощавай, Ріку.
Нехай береже тебе Бог.
Покваптесь, ви пропустите свій літак.
Я мав рацію. Ти сентементальний.
Стій на місці!
- Я не знаю, про що ти. - Я про те, що ти зробив для Лазло.
І про ту казочку, яку ти розповів Ільзі, щоб вона полетіла з ним.
Друже мій, я мало розбираюся в жінках. Вона полетіла, але вона знає, що ти збрехав.
У будь-якому разі дякую, що допоміг.
Це не буде так приємно для усіх нас.
Особливо для тебе.
Я буду змушений тебе заарештувати.
Луї, зробиш це, коли літак злетить.
Що означав той телефонний дзвінок?
Віктор Лазло на тому літаку.
Чому ти стирчиш тут? Чому ти не зупинив його?
Запитайте у містера Ріка.
Ану геть від телефону!
Моя вам порада, не втручайтесь.
Я був ладен вбити капітана Рено. А зараз можу вбити і вас.
- Алло! - Покладіть слухавку!
- З'єднайте мене з радіо-вишкою. - Покладіть!
Було вбито майора Штрассера.
Візьміть звичайних підозрюваних.
Що ж, Ріку, ти не лише сентиментальний, але ще й патріот.
Можливо. Це ніби вдалий час.
Гадаю, ти не помиляєшся.
Мені спала гарна думка, що тобі варто зникнути з Касбланки не надовго.
В Браззавіллі розташований Вільний Французський гарнізон.
Я міг би влаштувати переїзд.
З моїм супровіднім листом?
Подорож піде мені на користь.
Але це не змінює наше парі. Ти винен мені 10.000 тисяч франків.
І ці десять тисяч покриють наші витрати.
- "Наші" витрати? - Угу.
Луї...
...я думаю, це початок чудової дружби